Sýrie: „Ve vězení vedle mě umírali lidé…“
Pokračování série svědectví syrských lékařů a pacientů, kteří jsou pronásledováni tamním režimem a musí být ošetřováni v tajných, improvizovaných zdravotnických zařízeních.
„Měl jsem štěstí, protože mě ukryli v domě, kde zrovna rodila jedna žena. Policisté mě pronásledovali a viděli krev, ale lidé na ně křičeli, ať jdou pryč, že v domě probíhá porod. Nakonec odešli a já byl zachráněn.
Lékaři v domě mi však nemohli dostatečně pomoci. Těžce jsem krvácel a oni museli stále utahovat škrtidlo na mé ruce. Bolest byla tak strašná, že jsem si přál zemřít. Proto apeluji na všechny, kterým nejsou lhostejná lidská práva, aby nám pomohli zajistit alespoň lokální anestezii. Ta bolest byla opravdu nesnesitelná.
Když bezpečnostní síly odešly, přemístili mě na jiné místo. V Sýrii nemůžete za současné situace jít do veřejné nemocnice, protože vám tam buď zraněnou končetinu amputují, nebo vás odvedou do vězení.
Byl jsem zatčen už dvakrát a ve vězeních viděl, jak jsou zranění ponecháváni bez ošetření napospas infekci. Jejich rány byly zanícené, někteří vedle mě umírali. Jiní močili krev kvůli vnitřním zraněním. Žádní doktoři, humanitární organizace ani Lékaři bez hranic do věznic nemají přístup.
Tajné polní nemocnice jsou většinou v soukromých domech a často se přesunují. Nefungují žádné sanitky. Pokud se nějaká objeví, vojáci a policisté po nich střílejí. Lékaři, kteří plní svou povinnost, jsou sledováni nebo zatýkáni. Někdy jim znásilní ženu, aby je odradili od dalšího pomáhání raněným. Občas je také posílají do domácího vězení.“
LIBANON, 8. 2. 2012
Lékaři bez hranic nemohou v Sýrii přímo působit, ale podporují tajnou síť tamních lékařů. Několik měsíců jsme o těchto aktivitách ze zjevných bezpečnostních důvodů mlčeli.
Z různých zdrojů uvnitř země víme, že veřejná zdravotnická zařízení a personál jsou úřady používány jako nástroj represí, což zraněným lidem bránit vyhledat léčbu.
Jako zdravotnická organizace se Lékaři bez hranic rozhodli k této situaci zaujmout veřejné stanovisko.
Shromáždili jsme svědectví od zraněných pacientů ošetřovaných mimo zemi a od lékařů vně i uvnitř Sýrie, která teď zveřejňujeme. Na základě těchto svědectví naše analýza situace konstatuje, že v Sýrii je medicína používána jako nástroj perzekuce.