Zemím se středními příjmy hrozí vyšší ceny léků kvůli plánované reformě systému cenové politiky
Ženeva/Praha, 3. 12. 2013 – Mezinárodní humanitární zdravotnická organizace Lékaři bez hranic / Médecins Sans Frontières (MSF) varovala při příležitosti dárcovské konference Globálního fondu pro boj proti AIDS, TBC a malárii před možnými dopady nového přístupu v cenové politice léčiv. Jeho výsledkem bude, že země se středními příjmy budou platit výrazně vyšší ceny za léky potřebné v boji s nemocemi, jako je HIV nebo tuberkulóza.
„V našich programech jsme již nyní svědky toho, že středněpříjmové země jako Ukrajina, Honduras nebo Thajsko musí platit přemrštěné částky za léky a vakcíny kvůli diferencované cenové politice farmaceutických společností,“ řekl Rohit Malpani, ředitel pro strategie a analýzy kampaně Access Lékařů bez hranic. „Nálepka ‚země se středními příjmy‘ by neměla skrývat fakt, že v těchto zemích ve skutečnosti žije většina chudých světa. Na ně často dopadá břímě nemocí, jako je HIV nebo tuberkulóza. Silně nás znepokojuje, že Globální fond zvažuje tyto země odsoudit k nevýhodným smlouvám, kvůli nimž by platily za léky vyšší ceny.“
Nový výkonný ředitel Globálního fondu Mark Dybul oznámil ve zprávě výboru ředitelů ještě před konferencí novou iniciativu a vytvoření pracovní skupiny pro „vývoj nového rámce diferencovaného naceňování a licenčních poplatků zdravotních komodit“. Tato myšlenka by upevnila model diferencované cenové politiky v oblasti léků a vakcín a pravděpodobně by byla přijata i dalšími globálními zdravotnickými agenturami, např. GAVI, v případě cen vakcín.
„Diferencované naceňování“ je přístup, při kterém jsou léky prodávány různým zemím za rozdílné ceny s ohledem na jejich socioekonomický stav. To umožňuje farmaceutickým společnostem maximalizovat své zisky v různých zemích, protože ceny jsou určovány podle nejvyšší částky, kterou jsou země schopny platit. Kvůli rodící se střední třídě, která neunikla pozornosti farmaceutických společností, jsou tak země se středním příjmem nuceny platit neúnosně vysoké ceny. Systém ale může znamenat ztráty i pro chudší země, protože tato cenová politika nezohledňuje skutečnou nejnižší možnou cenu léků a jde proti soutěži generických léčiv, která v dlouhodobém horizontu vede k nižším udržitelným cenám.
Vzájemná soutěž generických výrobců srazila před deseti lety cenu léků na HIV první linie o téměř 99 % z více než 10.000 USD za osobu na rok na dnešních 120 USD. Diferencovaná cenová politika nutí země se středními příjmy platit za lék druhé linie lopinavir/ritonavir 740 USD za osobu ročně, což je o 60 % více, než kolik si farmaceutická společnost Abbott účtuje za tentýž lék v nízkopříjmových zemích. Takové vyšší ceny jsou neudržitelné pro země s velkým počtem chudých obyvatel žijících s HIV, jako je např. Brazílie.
„Přístup Globálního fondu v minulosti spočíval ve využití jeho finančních kapacit k tlačení cen léků dolů. Měl skvělé výsledky, protože umožňoval více lidem přístup k léčbě díky dostupným kvalitním generickým lékům,“ dodal Rohit Malpani. „Tento nově navrhovaný přístup představuje obrat o 180 stupňů. Globální fond by neměl nahrávat požadavkům farmaceutických společností na vyšší zisky přijetím strategie, která bude znamenat méně efektivní využití příspěvků od dárců.“
Lékaři bez hranic nedávno upozornili na ceny bedaquilinu, prvního nového léku na rezistentní tuberkulózu (DR-TBC) po padesáti letech. Navzdory urgentní potřebě navýšit léčbu DR-TBC si bude farmaceutická společnost Janssen ve středněpříjmových zemích za šestiměsíční léčbu účtovat nedostupnou cenu 3.000 USD. Země s nízkými příjmy budou přitom za tutéž léčbu platit 900 USD. To je jasný důkaz stále častějšího využívání diferencované lékové politiky u nových léků, k němuž se farmaceutické společnosti uchylují.
„Globální fond musí zvážit svou podporu diferencované lékové politiky. Lidé s HIV a TBC si nemohou dovolit platit přirážku za život zachraňující léky,“ řekla Sharonann Lynch, poradkyně kampaně Access Lékařů bez hranic pro HIV/TBC. „Je potřeba jednat, aby se v zemích se středními příjmy zlepšil přístup k těmto lékům. Navrhovaný přístup Globálního fondu jej nijak neřeší a situaci ve výsledku jen zhorší.“