Neošetřené vodní zdroje v severní Sýrii často ohrožují zdraví lidí
Damašek/Praha, 4. října 2021
„I když lidé na severu Sýrie mají přístup k vodě, někdy je nebezpečná a kontaminovaná,“ říká Ibrahim Mughlaj, osvětový pracovník Lékařů bez hranic v oblasti. „Neustále se setkáváme s dopady, jaké může mít na zdraví nekvalitní voda, kvůli které se v táborech šíří onemocnění, jako je průjem, žloutenka, impetigo (kožní onemocnění, pozn. red.), svrab a mnoho dalších. (…) V severozápadní části země dramaticky narůstají počty nemocných covidem-19. Omezená dostupnost vody brání v dodržování hygienických opatření důležitých k prevenci i samotné léčbě,“ dodává Mughlaj.
Pokles financování vedl k tomu, že spousta organizací v severozápadní Sýrii přestala do táborů dovážet vodu. Oblasti jako třeba Deir Hassan toto omezení služeb silně zasáhlo. Od letošního května tam výrazně vzrostl počet onemocnění přenášených vodou. „Jen mezi květnem a červnem tohoto roku, kdy byly některé z aktivit zaměřené na vodu a sanitaci zastaveny, se počet lidí, kteří onemocněli kvůli kontaminované vodě, zvýšil o 47 procent,“ uvádí Teresa Graceffa, koordinátorka zdravotnických aktivit Lékařů bez hranic v Sýrii.
V červenci pak týmy Lékařů bez hranic zaznamenaly nárůst pacientů trpících průjmem ve více než třiceti táborech v guvernorátu Idlíb. Během působení v táborech také odhalily časté případy svrabu a dalších nemocí přenášených vodou. Od počátku roku se ve 28 % všech konzultací Lékařů bez hranic jednalo o průjmová onemocnění.
Kvůli tomu lékaři v nemocnici jako dočasné krizové řešení zřídili speciální místo pro doplnění tekutin (Oral Rehydration Point) u pacientů trpících lehkou nebo středně těžkou dehydratací. Zároveň je informovali, jak se dá šíření průjmu předcházet. „Je to neustále se opakující výzva, které naše týmy čelí kvůli strukturálním problémům. Ty se s podfinancováním podobných aktivit jen zhorší,“ vysvětluje koordinátor projektu Lékařů bez hranic Mohammed El-Mutwakil.
Nezávadné vody je nedostatek. Lidé ji proto čerpají z nebezpečných zdrojů. „Někdy si vodu kupujeme,“ popisuje Hussain Muhammad, který momentálně žije v táboře pro vysídlené v Idlíbu. „Když si to ale nemůžeme dovolit, musíme čekat na podporu humanitárních organizací. A když ani ta nepřijde, během zimy sbíráme do hrnců dešťovou vodu. (…) Střechy a stěny stanů jsou špinavé, voda se znečistí a není vhodná k pití ani ke sprchování. Obsahuje vápenec, je v ní písek. Když jsme tuto vodu používali, můj roční syn začal mít problémy s ledvinami. Řekli mi, že mu mám kupovat balenou vodu, ale na tu nemám peníze.“
Když se letos na jaře projevil pokles financování v praxi, Lékaři bez hranic se rozhodli dočasně rozšířit aktivity zaměřené na vodu a sanitaci. „Počet táborů v guvernorátu Idlíb, kam jezdíme, se zdvojnásobil,“ říká Ousama Joukhadar, manažer logistiky Lékařů bez hranic v Sýrii. Momentálně tyto služby poskytují v 90 táborech v severozápadní části země, které využívá zhruba 30 tisíc lidí. Týmy distribuují hygienické sady, dovážejí vodu a tu kontaminovanou ošetřují, sbírají odpad, staví kanalizace, latríny a vodovody. Věnují se také osvětě v oblasti hygieny.
„Všechny tyto iniciativy ale nepředstavují dlouhodobé řešení,“ vysvětluje Benjamin Mutiso, koordinátor projektu Lékařů bez hranic. „Stále je tady spousta lidí, kteří trpí tím, že nemají přístup k čisté vodě. My sami nemůžeme pokrýt všechny potřeby.“